See lugu põhineb sündmustel, mis leidsid aset Point Pleasant'is, Lääne-Virginias.
LIBLIKMEHE ENNUSTUSED
Jeesus!
Oled sa veel seal? Ei, olen tagasi.
Ma pole kindel, kas kirjutasin selle ikka õigesti. On see "Y"? Olgu, väga hea.
Jah, tänan. Nägemist.
Kallis, oled sa seal? Võta toru, võta toru.
Sa pole seal. Olgu. Kuule, kell on natuke 6 läbi.
Sõidan nüüd ära ning eks siis näeme kohapeal. Tsau.
- Jack. - Jah?
Kas Balkani rahunõukogu "sisaldab" kümmet liiget või "koosneb" kümnest liikmest?
- Kaheteistkümnest liikmest. - Ah, õigus. Tänan.
- Koosneb. - Mis?
Kolme kvartali suurune ala on evakueeritud.
Peaksite seda teed töölt koju minnes vältima.
- Mis siis arvad, Cy? - See ajab nad higile. Väga hea.
- Sellega ma alustan. - Väga hea. Näeme esmaspäeval.
Mis?
- Ma pean minema. - No kuule, John.
Ei jäta just eriti head muljet, kui mu tippreporter ei tulegi jõulupeole.
Ma ei saa. Mary ootab mind.
On ju suur maja, või mis? Sellise raha eest on see lausa röövimine.
Muidugi juhul, kui te seda tahate. Aga me peame pakkumise tegema juba täna.
Omanik on väga motiveeritud. Mõelge veidi. Teen mõned kõned.
- Vaadake ringi. - Olgu. Tänan, Brian. Tänan väga.
Kõik on korras. Me lihtsalt vaatame.
Mu Jumal.
- Siin te oletegi. - Me lihtsalt vaatasime, kas kapp on piisavalt ruumikas.
Tore. Tore. Maja on teie, kui soovite, kuid peate seda kohe otsustama.
- Võtame selle. - Päriselt? Oh mu Jumal!
Kas tead, mis ma mõtlesin, kui me seda maja vaatasime?
Et me peaksime sinna kappi madratsi ostma.
Mõtlesin, et see on justkui täitunud unelm.
Tule siia.
- Kui kiiresti sa suudad sellega sõita? - Väga kiiresti.
- Vaatame. - Olgu.
- Ostsime väga, väga... - Vabandust. Ostsime maja.
Ostsime suure maja.
Mary.
Mary, on sinuga kõik korras? Mary, räägi minuga.
On sinuga kõik korras?
Kas sa kuuled mind? Jeesus Kristus!
Pea vastu, kallis. 911, meil juhtus õnnetus.
Jah.
Ei midagi.
- Oled kombes? - Jah.
Olgu. Kõik on korras.
See olen ainult mina.
- Sa ei näinud seda, ega ju? - Ei näinud mida?
Mida sa nägid?
Ma ei näinud midagi.
Mul on midagi viga.
Seda nimetatakse glioblastuumaks. See on ajutine ajukasvaja.
Arsti sõnul on see äärmiselt haruldane. Üks kuuesajast tuhandest saab selle.
Kas nad ütlesid, on see õnnetuse tagajärjel tekkinud?
Ei, tuli välja, et see on seal mõni aeg juba olnud.
Ja rohkem ei saa nad midagi ette võtta?
Nad tegid operatsiooni, kuid ei saanud seda kõike välja, nii et nad...
...jätkavad kemoteraapiaga, kuni ta sellele veel vastu peab.
See mõjub. Usun, et ta näeb juba parem välja.
Tore. See on tore.
Veel kaks nädalat tagasi otsisime maja.
Ühel päeval sõidad oma autoga ringi ning Universum näitab su peale näpuga ja ütleb:
"Siin ta ongi - õnnelik paar. Teid ma otsisingi. Teid ma otsisingi."
- Anna mulle andeks. - Mille eest?
Kõige selle eest. Tunnen, et keerasin kõik kihva.
Sina ei keeranud midagi kihva. Mitte kuraditki.
Tahan, et oleksid õnnelik.
Sa ei näinud seda, ega ju?
Halloo. Jah.
- Jah? - Ta teadis.
- Mida? - Ta joonistas ingleid.
KAKS AASTAT HILJEM
Kampaaniate õelus ning siirusetus ja autus oli see, miks nad ei käinud hääletamas.
Arvan, et osapooled teevad üksteist maha.
Nad toovad meie hirmud ja mured riiklikule tasandile.
See ei meeldi inimestele. Hetke seisuga on inimesed äärmiselt rahulolematud.
Nad on endaga rahul, sest ei usu, et mingeid muudatusi toimuks.
2004... Kas demokraatide poolel on ka mõni üllatuskandidaat?
Olen palju kuulnud Russ McCallum'ist.
- Virginia kuberner. - Just tema võib teha seda, mida Carter...
- Ütlesin, et ta vaataks. - Kes?
Peter'i sõber Gwen. Ta on täna kohal.
Oh Jumal. Kuule, ma ei usu, et ma täna sinna jõuan.
No kuule, sa ei saa seda ju igavesti edasi lükata.
Ma ei lükkagi. Mul on intervjuu kuberneriga. Pean hommikul kell 8 Richmond'is olema.
Ma peaaegu unustasin. McCallum'i kontorist helistati.
Nad lükkasid kohtumise homsele õhtule.
- Eddie, kuule, ma... - Vaata...
Ta pole Mary. Mitte lähedalegi.
Aga tead mis? Keegi ei saa kunagi olema.
Tere Ed. Vabandust tänase pärast.
Olen kindel, et Gwen on väga tore. Võib-olla mõni teine kord.
Kell on 1 hommikul. Olen veidi närvis, nii et sõidan Richmond'i juba täna.
Räägime homme. Tsau!
No kuule.
Tervist. Palun vabandust. Tean, et kell on palju, kuid mu auto ütles just üles.
- Mõtlesin, et äkki võin telefoni kasutada. Tervist. - See on tema!
Sind ma ootasingi. Sina litapoeg! Mida sa ometi teed?
Pane uks kinni! Seisa seal!
- Härra, ma ei tea, keda te... - Ole vait! Ole vait.
- Kallis, Connie on siin. - No tere Gordon. Kuidas läheb?
Pane nüüd relv ilusti ära ning räägi mis siin toimub.
Jah.
Ta on juba kolm ööd järjest käinud. See litapoeg jälitab meid.
- Olen John Klein. Mu auto ütles üles... - Laseme Gordon'il lõpetada, hr. Klein.
Kaks ööd tagasi kell 2:30 hommikul koputati uksele.
Mina avasin ukse ning seal ta oli. Ütles, et tahab telefoni kasutada.
Kuid ta oli kuidagi imelik, nii et käskisin tal jalga lasta.
Ja arvake ära, kes eile öösel täpselt kell 2:30 tagasi oli.
- Oled kindel, et see oli hr. Klein? - Olen absoluutselt kindel, et see oli hr. Klein.
- Hull lugu. See... - Ma pole hull.
- Ma polegi öelnud, et sa... - Mis siis juhtus?
Käskisin tal oma valdustest kaduda.
Kasutasin sõna "loata viibimine", kuid ta tuli ikkagi tagasi.
Sul vedas, et olen kristlane, sest mul olnuks õigus sind juba uksel maha lasta.
- Selleks oleks ta pidanud su majas olema, Gordon. - Mis?
Olgu. Täna arvasin, et see loll sitakott tuleb tagasi ning siin ta ongi.
Mina see ei olnud. Ma ei tea, mis siin toimub. Miski on siin väga viltu.
Ma ei tea neid inimesi. Ma pole siin kunagi enne olnud. Olen Washingtonist. Vaadake.
See on rahakott! Rahakott. Olen Washingtonist. John Klein.
- Washington Post. - Jah.
Kas võin nüüd dushi alt välja tulla?
Oodake mind väljas, hr. Klein.
Kontrollime ta tausta. Kui veel keegi läbi astub, ära püssiga vehi.
- Helista mulle. - Uuri välja, mida ta tahab.
Nii et tegelikult pole sa teda enne tänast näinud?
Ei. Aga ma kuulsin koputust. Kolm ööd järjest.
Räägin sinuga homme.
Viin sind linna, kui sa just autos magada ei taha.
Hommikul võin puksiiri kutsuda.
Oled pealinnast kaugel. Mida sa siin teed?
- Olin läbisõidul. - Läbi meie ei jõua kuhugi, hr. Klein.
Tundsin sind ära. "DC Review".
- Kas vaatad seda? - Kõik me pole siin matsid.
Nii et ma pole vahi all?
Sa ei varastanud midagi. Sa ei teinud kellelegi liiga.
- Sissemurdmist pole. - On sul nendega enne ka pahandusi olnud?
Gordy ja Denise'iga? Ei. Nad on toredad inimesed.
Viimasel ajal on siin lood kuidagi veidraks läinud.
Sa pole mulle ikka veel öelnud, mida sa siin keset ööd teed.
Ma ei tea.
Kus ma üldse olen?
TERE TULEMAST POINT PLEASANT'ISSE
Äkki võiksite mulle kaardil näidata, kus me paikneme?
Oleme otse riigipiiril.
Ohio kõrval.
- Mis kell sa pealinnast lahkusid? - Kell 1 hommikul.
Kui oleksin terve tee 80-ga kimanud, siis oleks siia jõudmine 6 tundi võtnud.
- Sellele peab olema loogiline selgitus. - Ma ei tea.
Muideks, ära oma sõbra, kuberneri pärast muretse. Kannan selle eest hoolt.
Jah. Olgu. Tänan, Eddie.
- Niisiis? - Töötab ilusti, hr. Klein.
- Mina küll mingit viga ei leidnud. - Tõesti?
Veider.
- Olgu, mida ma võlgnen? - Mitte midagi.
Ütlesin ju, et ei leidnud mingit viga.
Hr. Smallwood.
Hr. Smallwood...
Tahtsin lihtsalt vabandada eilse arusaamatuse pärast.
Olete te kindel, et mina olin see, kes teid paar ööd tülitas?
Kuula nüüd. Connie helistas mulle.
Ta ütles, et sa lahkud, ning sellest täiesti piisab mulle.
Olen valmis selle unustama.
Kuid ma ei joo enam, ning ma ei valeta.
Ja nii palju kui mina tean, pole ma hull.
- Nii et kui sa mind süüdistad... - Ei, ei...
Vaata, lugu on nii. Ma ei tea, kuidas ma eile öösel siia jõudsin.
Ma isegi ei teadnud, et olen Lääne-Virginias.
Kuidagi kella 1 ja 2:30 vahel läbisin 400 miili ning jõudsin su maja ette.
- Ning ma ei mäleta sellest midagi. - Ja sa nimetad mind hulluks?
Kartsingi, et leian sind siit.
Olgu.
Sa ei tulnudki kohale.
Kahju. Tahtsin väga näha, milline ma välja näen.
Huvitav, kordnik. Eile öösel ütlesid, et lood on siin viimasel ajal veidrad.
- Millised lood? - Usu, sa ei taha teada.
- Nüüd tahan veel eriti teada. - Lihtsalt imelikud juhtumid.
Inimesed näevad asju, mida nad ei oska selgitada, ning nad helistavad mulle.
- Sest sa oled politseinik. - Sest nad tunnevad mind.
Tead, kui siin linnas on veel inimesi, kes on sama suures segaduses kui mina..
...siis tahaksin sellest kuulda.
Viimastel kuudel on inimesed mulle kurtnud, et näevad veidraid asju.
Ja ma ei mõtle mingeid külanarkareid, vaid ausaid, kirikus käivaid inimesi.
Tunnen neid inimesi terve elu, kuid ikkagi on neil kuidagi häbi sellest rääkida.
- Millest rääkida? - Seda on raske seletada.
ARHIIV
JUHTUM NR. 010765 ...ENDAST VÄLJAS...TA ÜTLES, ET...
...KUULSIN ROOSTES HÄÄLT...
...TEKKIS IMELIK TUNNE... OTSE TEHTUD KÕNED
...PUNASED SILMAD...
..."LIBLIKATAOLINE"...
Imelikud tuled, veidrad telefonikõned, sina. Üks asi on UFO-t näha.
Aga mida teed siis, kui keegi ütleb, et nägi midagi sellist oma aias?
Mis on?
Mu naine suri kaks aastat tagasi.
Ta nägi midagi. Joonistas pilte.
Kes sulle seda näitas?
See oli täpselt siin. Olevuse pea ning oksaharu vahe oli ainult üks jalg.
Sellisel juhul oli ta umbes kaheksa jalga pikk.
Jah.
End voodisse sättides viskasin pilgu korra aknast välja.
Algul nägin ainult kahte punast silma. Jäin neid lihtsalt jõllitama.
Ma ei suutnud lõpetada.
Mul pole kunagi sellist tunnet olnud. Ma justkui ei suutnud end liigutada.
Arvan, et siis ta lihtsalt lendas minema.
See võib küll kõlada veidralt, kuid teisiti ma seda sõnastada ei oskaks.
Sa ei näinud seda, ega ju?
See algas umbes kaks kuud tagasi. Kuulsin seda iga kord, kui telefonile vastasin.
Esimene kord kõlasid ainult piiksatused. Nüüd on need juba kriiksuvad ulguvad helid.
- On need kõik sellised? - Ükskord kõlas ühe kiiresti rääkiva mehe hääl.
- Mida ta ütles? - Ma ei saanud aru.
- See oli mingi võõrkeel. - Telefoniliine oled lasknud kontrollida?
Lasin isegi numbrit muuta.
Aga enne kui uut numbrit väljagi jagama jõudsin hakata, algasid kõned otsast peale.
Asi pole nende uskumises. Nagu ütlesin, on nad kõik ausad inimesed.
- Kaua sa siin elanud oled? - Terve oma elu.
- Kasvasin üles selle mäe taga. - Farmis?
Muidugi mitte. Päris elumajas. Sisemise torustikuga ja puha.
- Vabandust. - Meil olid isegi kiriku- ja koolikingad.
Olgu, olgu.
- Kus kurat sa oled? - Olen ikka veel siin.
- Lääne-Virginias? - Jah.
- Siin toimub midagi. - Ei või olla. Midagi riikliku tähtsusega Lääne-Virginias?
Ei, midagi teaduslikku. Räägin sulle hiljem.
- Cy muutub vaikselt juba marutõbiseks. - Hoia teda siis ketis.
Oled sa kombes? Kõlad kuidagi närviliselt.
Olen täiesti korras. Räägin sulle hiljem.
Parkisime siia ning hakkasime tagaistmel niiöelda kudrutama.
Ja mis edasi sai, on veidi raske seletada.
Järgmine päev ärkasin üles ning mõlemad mu silmad olid täiesti tursunud.
- Mida arstid ütlesid? - Ta ei osanud seda seletada.
Seda siin näed? See polegi paranenud.
Me kihlume.
Väga tore.
Halloo.
- Hr. Klein. - Tervist.
- Pean teiega rääkima. - Olgu.
Ärkasin eile öösel kõige hullema peavaluga, mis mul kunagi on olnud.
Läksin vannituppa aspiriini võtma ning kui ma peeglisse vaatasin...
...ja vannun Jumala nimel, nägin ma midagi, mida ei oska kirjeldada.
Kuid kohe kindlasti polnud see minu peegelpilt.
Ja siis kuulsin valamust kostmas imelikku ulgumist.
Seejärel kõlas üks hääl.
Ja see hääl ütles: "Ära karda. Üheksakümmend üheksa sureb. Denveri üheksas."
Panin selle isegi kirja.
Hääl kordas ühte ja sama terve tunni jooksul ning siis lõpetas.
Ja kui täna hommikul üles ärkasin ja vaatasin seda paberit...
...millele need sõnad kirjutasin, nägin seda asja seal.
Mina seda ei joonistanud.
- Gordon? - Mis?
- Gordon, su kõrvast jookseb verd. - Mis?
Röntgen on täiesti puhas, Gordon. Füüsilistest vigadest pole jälgegi.
Olete te kindel? Selle mehe naisel oli kasvaja.
Gordon, sinul oli esmaklassiline migreen.
- Võin sulle ravimeid kirjutada. - See oleks tore.
- Tänan teid, doktor. - Tal oli ka teisi sümptomeid.
Ta nägi hallutsinatsioone, kuulis hääli.
Kas need mõlemad pole mitte glioblastuumaga seotud?
Midagi nii eksootilist nagu glioblastuuma ma nüüd küll ei diagnoosiks, hr. Klein...
...aga kui soovite, võin hr. Smallwood'ile soovitada ka mõnda teist neuroloogi...
...et saada teist arvamust.
- Ta eksib. - Ei, kõik on korras.
Tänan teid.
Tänan teid väga.
Oota. Oota. Ta ei eksi.
Midagi pole viga. Midagi pole viga.
Ta ei eksi, sest midagi pole viga.
Midagi pole viga.
Lähed veritseva kõrvaga arsti juurde ning tema ütleb, et sul on peavalu...
Hea uudis on see, et vähemalt pole sa haige.
Võiksin ju olla haige. Siis vähemalt teaksin, miks see minuga juhtub.
- Ära ütle niimoodi. - Mida ma siis ütlema pean, Denise? Mul on hallutsinatsioonid.
Ma kuulen hääli. Kas su naine kuulis hääli enne kui ta kasvaja sai?
Ei.
"13 News" on sündmuskohale suundumas, ning mõne minutiga saame otseülekande.
Veel kord meie tipplugu - Domain Air'i lend number 9 Denver'isse kukkus alla.
Lennufirma esindaja peaks varsti avalduse tegema.
Pole veel kindel, kuid usutakse, et kõik 99 reisijat ja meeskonnaliiget on surnud.
Oh sa poiss.
Kas saaksin rääkida Alexander Leek'iga?
- Leek kuuleb. - Hr. Leek, mina olen John Klein.
Töötan ühe imeliku loo kallal. Lootsin, et äkki saate mind aidata.
Eriti olen huvitatud teie teooriatest ennustuste kohta.
Kõik, mida teada tahate, leiate raamatust.
Jah, kuid peatükis, mis räägib olevustest, keda te nimetasite...
Kas nägite neid ise või teesklete, et tunnete nende vastu ametialast huvi?
Jah... Ei. Olen Washington Post'i reporter.
Vabandust hr. Klein. Ma ei tööta enam selliste asjadega.
Ma ei mõista.
Üks asi on hääli kuulda, kuid see pole ainult sõnum, vaid lausa ennustus.
- See läks täide. - Kas see, mida Gordon näeb, on uni või hallutsinatsioon?
Tema kirjelduste järgi tunduvad need olevat unenäod. Ma ei tea.
Tema arvab, et need on ehtsad.
- Mina nägin ka sellist und. - Jah?
Oli öö ning mina olin keset ookeani.
Proovisin ujuda, kuid oli liiga külm.
Otsisin... Otsisin midagi, millest kinni haarata.
Mu ümber ulpisid kingitused.
Nad olid sisse pakitud. Nad olid kokku seotud.
Proovisin neist kinni haarata, kuid nad kadusid mul käest.
Ja siis hakkasin vajuma nagu kivi.
Ma ei saanud midagi teha. Ma lihtsalt vajusin.
Kuid see oli hea.
Lasin end lõdvaks.
Ma lasin end lõdvaks...
...ning nägin ainult pimedust...
...ja tundsin ainult pimedust enda kohal ja valgust enda all.
Teadsin, et suren.
Ja siis kuulsin sellist häält, nagu keegi oleks mulle kõrva sosistanud.
"Ärka, number 37."
Ja siis ma ärkasin.
Mis sa arvad, mida see tähendab? Number 37?
Pole õrna aimugi.
Ma kohtusin temaga. Sellega, kes rääkis mulle lennuõnnetusest.
- Sa kohtusid temaga? - Jah. Ma kohtusin temaga.
Eile keskööl, kui töölt koju tulin.
Sõitsin tsemenditehasest mööda keemiatehaseni.
- Jah. - Midagi juhtus.
Midagi eredat... Sähvatus... Välk.
Miski justkui tiirutas mu kohal.
Kõik oli kuidagi tuline.
Tundsin, et ei saanud hingata.
Ta nägi välja nagu inimene.
Kuid temaga oli midagi valesti.
Siis kuulsingi seda häält. Sama häält, mida kuulsin kaks ööd tagasi.
Ta ütles: "Ära karda. Mu nimi on Indrid Cold."
Ja siis ta ütles: "Sama suures kohas. Ekvaatoril. Kolmsada. Kolmsada sureb.
Oota mind. Tulen tagasi. Kohtume peagi."
Ja see oli kõik.
See kõik on veidi...
Vaata.
MAAVÄRIN ECUADORIS. ÜLE KOLMESAJA INIMESE SURNUD.
Ta teadis.
Ma ei näinud midagi.
Tahad kuulda tuletõrjepealiku viimast kõnet?
Jah?
- Jumal tänatud, et oled seal. - Gordon?
Tean, et kõlasin viimasel korral hulluna, kuid lood on siin päris veidraks läinud.
Aeglasemalt, Gordon.
- Ta on siin. - Kes on siin?
Indrid Cold. Ta seisab otse mu kõrval.
Mine kohe Gordon'i juurde. Ta ütleb, et Indrid Cold on seal.
- Gordon, las ma räägin temaga. - Muidugi. Oota.
- Tere, John Klein. - Kes kuuleb?
Mu nimi on Indrid Cold.
Kui sa muidugi pole hoopis Gordon Smallwood.
Su isa sündis Racine'is, Wisconsin'is. Ta elas Monroe Street'il rohelises majas.
- Sa ei mäleta, milline su ema välja nägi. - Olgu, said mu tähelepanu.
- Kus mu kell on? - Sinu kingas.
Voodi all.
Väga hea, John. Tänan sind.
- Mis mul käes on? - Meditsiiniline huulepulk.
Sa ju loed mu mõtteid, või mis? Kas lugesid mu mõtteid?
Ma ei pea seda tegema, onju nii?
- Mis on lehekülje 51 kolmas rida? - "Murdunud naeratus tema tiibade kahinas."
Vajad veel tõestust, John Klein?
- Milline sa välja näed? - Sõltub vaatajast.
- Tahaksin sinuga kokku saada. - Sa juba saidki, John.
Olen sind näinud hirmununa. Sa ju kardad ka praegu, onju?
Kas võin sult midagi küsida?
Milleks küsida mult midagi, mida sa juba tead, John?
- Mis mu naisega juhtus? - Sa olid ju seal.
Mary Klein'i ei leia otsides. Näed teda aja jooksul.
Mis toimub, Connie? Kas kõik on korras?
- Kas sa helistasid äsja John'ile? - Magan juba üheksast saadik.
Kui sa muidugi pole Gordon Smallwood.
Näete? See jääb kuskile 1950 hertsi juurde.
1930-st ta madalamale ei lähe.
Aga sinu oma jääb normaalsesse hääleulatusse kuskile 1000 ja 1200 hertsi vahele.
Olgu, tema hääleulatus on palju kõrgem kui mul.
- Miks üldse arvad, et ta on inimene? - Vajad veel tõestust, John Klein?
- Mis see siis on? - Nii palju kui mina tean, on see elektriimpulss.
Aga mis iganes ta ka poleks, inimese häälepaeltest see ei tule.
Milleks küsida mult midagi, mida sa juba tead, John?
- Mis mu naisega juhtus? - Sa olid ju seal.
Mary Klein'i ei leia otsides. Näed teda aja jooksul.
ENNUSTAMINE: VÕIME NÄHA TULEVIKKU
See pole üldse sinu moodi. Kunagi me tegime sellist kraami ju maha.
Jah, ma tean.
- See on teine asi, kui see su endaga juhtub. - Tee mulle teene.
Räägi täna Cyrus'ega. Ütle, et sul on gripp. Mida iganes. Toetan ju juttu.
Tahan olla kindel, et sul on töökoht alles, kui oled seal selle millega iganes lõpetanud.
Olgu, helistan sulle Chicago'st.
- Mis kell su lend läheb? - Kell 8 hommikul.
Olen ma hull?
Ei.
Ma olen hull.
Alexander Leek.
- Kes kurat sina oled? - John Klein. Helistasin teile eelmine nädal.
- Kas teate, mis see on? - Hoia must eemale.
Ma pean teada saama, mis see on. Öelge mulle.
- Kus seda nähakse? - Point Pleasant'is, Lääne-Virginia's.
Sa saad mind aidata.
Järgne mulle.
Ööliblikas. Iidsetes kultuurides sümboleerib ööliblikas...
...põrgulikku surmariiki kinni jäänud surematut olevust või hinge.
Liblikmees.
Niimoodi nimetasid teda ukrainlased. See on muidugi väga jäme tõlge.
Tshernobõlis nähti teda sellel aastal, kui tuumajaam plahvatas, 100 korda.
Galveston'is, 1969, enne orkaani, nähti seda samuti.
Kuid nägemine pole alati uskumine.
Kunagi pole saadud ühtki tõendust, et need olevused on päriselt olemas.
Tahad öelda, et neid polegi olemas?
On küll. Meie ümber on igasugu asju, mida me kunagi ei näe.
Elekter, mikrolained, infrapunalained. Tead, need olevused on meiega olnud igavesti.
Neid on näha koopajoonistel. Nad on meie planeedi normaalne kooslus.
Nad lihtsalt pole osa meie füüsilisest reaalsusest.
Mille osa nad siis on?
Sa küsid selgitust millelegi, mida ei saa ratsionaalselt selgitada.
Sa tead seda energiat, mis tekib enne millegi juhtumist?
Seda, kuidas su karvad tõusevad enne pikselööki püsti?
"Enne millegi juhtumist." Tahad öelda, et nad põhjustavad katastroofe?
Miks nad peaksid seda tegema?
Kas nad proovivad mind siis hoopis hoiatada?
Nende motiivid pole inimlikud.
- Mida nad siis tahavad? - Mul pole aimugi.
Sa tahad ju hoopis teada, miks just sina?
Jah.
Sina märkasid neid, ning nemad märkasid, et sa märkasid neid.
Enamik inimesi pole piisavalt tundlikud, et neid ilma mingisuguse traumata märgata.
Mis teiega juhtus, hr. Klein?
Eelmine nädal sai mu sõber telefonikõne mingilt olevuselt, hingelt või millelt iganes.
- Ta tundus teadvat kõike. - Nagu Jumal?
- Ta tegi ennustusi, mis läksid täide? - Jah.
Ta nimi oli Indrid Cold.
See oli ainult ettekujutus, John. Nad ilmuvad kõigile erinevalt.
Hääl, valgus, inimene, koletis.
Kui su sõber arvab, et rääkis Jumalaga, pani ta mööda rohkem kui ainult mõne kraadi võrra.
Kuidas sa siis selgitad seda, et ta teab kõike?
Vaata seda.
Kui 10 kvartali kaugusel oleks autoõnnetus, näeks too aknapesija seda tõenäoliselt pealt.
See ei tähenda, et ta on Jumal või isegi targem kui meie oleme.
Aga sealt, kus ta istub, näeb ta lihtsalt veidi kaugemale.
Võime ju oletada, et need olevused on meist arenenumad.
Miks nad ei astu siis meie ette ja ei ütle otse välja, mis neil öelda on?
Sina oled ju prussakast arenenum. Oled proovinud ühelegi neist ennast tutvustada?
- Mitu inimest seda nägi? - Kümme. Võib-olla kaksteist.
Kuula mind. Point Pleasant'is juhtub midagi hirmsat.
Ära mine tagasi. Hoia sealt eemale.
Ma ei saa sellest enam rääkida.
Jõudsin Point Pleasant'isse mingil põhjusel.
- Miski viis mind sinna. - See miski viis sind sinna surema.
Jõudsid õigeks ajaks. Nad kohe süütavad selle jõulupuu.
- Nad on seda juba kaks tundi teinud. - Kas see pole mitte Denise? On ta kombes?
Ta jättis Gordon'i maha.
Ta vallandati keemiatehasest. Ühel päeval lihtsalt lõpetas tööl käimise.
Neetud.
- Kus ta on? - Kes teab?
Tulen kohe tagasi.
Connie. Mis viga?
Veel viisteist inimest nägid seda täna. Viisteist. Kolm neist olid politseinikud.
Mulle ei meeldi see, John. Mulle ei meeldi see karvavõrdki.
Kuidas Chicago's oli?
- Mis ta ütles? - Ta ei tahtnud minuga kohtuda.
Neetud.
Gordon, kas oled kombes?
- On külm. Tule autosse sooja. - Ma ei saa. Ma ootan teda.
Kõik siin linnas vaatavad mind nagu hullumeelset. Kas tead miks?
Denise ja kõik teised... nad ei tea, John.
Mina tean.
Mina ei arva, et oled hull. Usud?
Sa ju rääkisid temaga ka, John.
Tead... Ma olen öösiti ärkvel lebanud.
Tunnen... nagu magaksin, kuid olen üleval.
Siis ma kuulengi teda.
Ja hiljuti kui teda kuulsin, hakkasin järsku mõistma.
Kõike.
John, kas mäletad viimast korda, kui olid õnnelik?
See on ehtne. Need olevused on ehtsad.
Tahan, et oleksid õnnelik.
Jah?
- Mis? - See on teie äratuskõne, hr. Klein.
Ma pole äratuskõnet tellinud.
Mis teiega juhtus, hr. Klein?
- Ma ei suuda uskuda, et jõudsin kohale. - Gordon, kus sa oled?
- Räägi kõvemini. - Kuule, John, tal oli õigus.
- Hr. Cold'il oli kõige suhtes õigus. - Õigus? Mille suhtes õigus? Ma ei kuule sind.
Tal oli mõistmise koha pealt õigus. See on ehtne, John. Tahan, et teaksid.
- See on ehtne. - Mis on... Millest sa räägid?
Sa ei pea millegi pärast muretsema. Kohtume aja jooksul.
Gordon?
Kas nad oskavad öelda, kaua ta siin olnud on?
Tundub, et ta on surnud olnud umbes kaheksa tundi.
Ta suri külma kätte. Mis sind siia tõi?
- Ta helistas mulle. - Millal?
- Mulle ei meeldinud ta hääle kõla. - Millal ta sulle helistas, John?
Umbes tund aega tagasi.
Ma ei suuda seda enam taluda.
Ma ei tahtnud seda matustel öelda...
...kuid minu teada pole keemiatehases kunagi õnnetusi olnud.
Ma ei mõista, millest sa räägid.
Sain su sõnumi kätte. Tahtsin sulle tagasi helistada, kuid unustasin.
Kas sa ei mäleta, et jätsid mulle sõnumi?
John Klein siin.
Ma ei helistanud talle. Ei, see pole mina.
Analüüsisin mõlemat helilinti.
Mind ei huvita. See võib olla mu hääl. Kuid see pole mina.
- See pole mina. - Kuula mind.
Vannuksin kasvõi kohtus, et see on sinu hääl.
Jah, väga hea. Tänan.
Neetud!
- Tavaline kohvi kaasa, palun. - 75 senti.
Head päeva.
Kas tunned seda naist?
- Mis naist? - Ta äsja lahkus. Sa ei näinudki teda?
- Ei. - Imelik.
Tal olid pikad punased juuksed, rohelised silmad, väga kena, ning ta küsis sinu kohta.
- Kas nägid, mis suunas ta läks? - Ei.
- Mida ta ütles? - Ta küsis imelikke küsimusi.
Mida sa siin teed? Ja ta küsis, kas sa oled õnnelik.
- Ja mida sina ütlesid? - Küsisin talt isikutunnistust.
- Ja kas ta näitas sulle? - Ei.
Ta ütles ainult: "Ütle John'ile, et mul on kahju, et kõik ära rikkusin", ja siis ta lahkus.
Mis viga?
Oli see tema? Oli see tema?
- Kas see on su naine? - See oli tema.
- Ma pole kindel. - Mis?
Juuksed olid teistmoodi.
- No kuule! - Mis?
- Seda naist sa ju nägidki. - Ei, ei näinud, John.
- Midagi sarnast nagu oli... - Jama!
- John, kõik on korras. - Minuga pole kõik korras.
Seda naist sa nägidki. Ta oli siin. See naine.
Ära tee seda mulle.
Anna andeks, John.
Tunnen, et keerasin kõik kihva. Tunnen, et keerasin kõik kihva.
Anna andeks.
Tahan teada, mis sinuga juhtus.
Palun.
Tule sisse.
Olin Cornell'is füüsikaprofessor. Staazhikas. Võid ju kontrollida.
Ühel päeval hakkasin hääli kuulma. Hääled muutusid sõnumiteks.
Peagi olin täiesti veendunud, et kuulsin võõrvormidelt ennustusi katastroofide kohta.
- Aga sa ju kuulsidki? - John, mul oli helilinte nende häältega.
Teadsin, et üks maja lendab õhku ning proovisin seda takistada, kuid keegi ei kuulanud.
- Mis juhtus? - Inimesi suri.
Palju inimesi suri.
Mind kahtlustati selles, peaaegu et arreteeriti.
Mu naine lahutas minust. Mu lapsed ei rääkinud enam minuga.
Kas tead, mis neli aastat psühhiaatriahaiglas sinuga teha võib?
Kõik... kadunud.
Sa ei mõista kunagi nende sõnumeid. Sa tõlgendad neid valesti.
Nagu minagi. See peaaegu hävitas mu.
Lõpuks jäi järele ainult üks lihtne küsimus.
Mis on tähtsam - kas saada tõendeid või jääda ellu?
Usu mind. Pöörasin pilgu juba aastaid tagasi ning pole kunagi tagasi vaadanud.
Kas sa siis ei tahtnudki teada?
Me ei tohigi teada saada.
See olen mina - Cyrus. John, oled see sina?
- Jah. Jah, see olen mina. - Mida iganes sa ka ei teeks, unusta see.
Kuberner McCallum sõidab Charleston'isse.
Seejärel teeb ta täna Point Pleasant'i keemiatehases väikse ringkäigu.
Tahan, et läheksid sinna ning saaksid temaga lennujaamas kokku.
- Kas kuuled? - Jah, McCallum keemiatehases. Sain aru.
Tahan olla kindel, et lähed sinna. John, kas oled seal?
Ohio.
Suur tragöödia Ohio jõel.
Ma ei saa öelda, et jäin haigeks lihtsalt seepärast, et sul on halb aimdus.
Mõtle nüüd ise. Gordon nägi taevas imelikku valgust.
See oli keemiatehase kohal. Josh sai minult kõne, mis tegelikult polnudki minult.
Rääkisin, et keemiatehases juhtub midagi halba.
Siis sain sõnumi Indrid Cold'ilt, kes rääkis suurest tragöödiast Ohio jõel.
- Arva, mis on Ohio jõe juures. - Keemiatehas.
Täna läheb kuberner McCallum sinna.
Pidin minema teda intervjueerima. Niimoodi jõudsingi...
Niimoodi jõudsingi siia.
Mu Jumal. Seepärast ma siin olengi.
- Tal oli õigus. - Kellel oli õigus?
Sa kohtusid Leek'iga.
- Tema oli osa hoiatusest. - Mis?
Tema oli osa hoiatusest. Oota, oota, oota.
Ma ei tahtnud sind hirmutada.
Ta ütles... Ta ütles, et sõnumid on ehtsad. Midagi hirmsat juhtub.
Connie, palun.
- Peame siit kohe lahkuma. - Mina ei ela oma elu niimoodi.
Mina ei tee otsuseid Indrid Cold'i sõnumite järgi.
Sulle võib ta ju ehtne olla. Kuid minu jaoks ei ole.
Olgu, lähen Charleston'isse.
Olen Marriott'is. Mine uuesti tööle. Ma ei taha sind tehase lähedale.
Mis siis, kui midagi ei juhtu?
Mis siis, kui ei tulegi suurt tragöödiat? Mida sa siis teed?
- Selles pole asi. - Arvan, et just selles ongi asi.
- Gordon uskus samuti, mida kuulis. - Mina pole Gordon!
- Ma tean, mis juhtub. - Pead nüüd lahkuma.
Pean tööle minema. Räägime sellest hiljem.
- Kuberner? - Tore sind näha, John.
Pean teiega rääkima. Sellega on kiire.
- Milles asi, John? - Asi on ringkäigus.
Te ei tohi seda teha. Te ei tohi sinna minna.
Kuulake mind. Jätke see ära. Jätke ringkäik ära.
Jätke see ära. Laske neil kohe tehas sulgeda.
Tehas lendab õhku, kui te seal olete.
Kus on politseinikud? Mida nad teevad?
- See on McCallum'i juhiabi. - Nad ei tea veel.
Kas saite pommiähvarduse?
Ma pole pommist midagi rääkinud. On üks allikas.
- Tean, et see kõlab... - Sa tekitad asjatut paanikat, John.
Ühenda mind Cyrus Bills'iga Post'ist.
Meie tipplugu viib meid Point Pleasant'isse...
- ...kus Virginia kuberner McCallum... - Keerake kõvemaks!
...tegi Edgewater's Petrochemical'i tehases ringkäigu.
Ta ise nimetab ringkäiku õnnestunuks.
Kuberner McCallum hindas selle petrokemikaalse tehase taset kõrgelt.
Arvatavasti kutsutakse teda veel mitmetele Virginia tehaste renoveerimistele.
WOWK-TV 13 nägi ainsana tehases sama, mida ka kuberner nägi.
Litapoeg.
Õnnitlen oma sõpru Edgewater Petrochemical'is hea töö eest.
- Edu Point Pleasant'is... - Vabandage, hr. Klein.
Teile on sõnum.
MARY HELISTAB. GEORGETOWN'IS. REEDEL. KESKPÄEVAL.
Tule sisse.
- Tagasi Washington'i? - Jah.
- Kas ikka pead minema? - Pean minema.
- Kui see on tänase pärast... - Ei, ei ole.
Sain sõnumi. Pean koju minema.
- Pean reede keskpäeval seal olema. - John, kas mõistad, mis sinuga toimub?
Pean minema.
Tsau, mina siin.
- Connie? - Jah.
Mõtlesin, et võiksime nii 10 või 15 minutit lobiseda.
- Anna andeks. Kas võin tagasi helistada? - Ei, ei või.
- Panin sulle lennupileti kinni. - Mida?
See väljub Dulles'ist Columbus'esse Ohio's kell 1:45.
Proovisin sind Charleston'i lennule saada, kuid need olid juba välja müüdud.
Kui praegu tulema hakkad, jõuaksid täpselt.
Ma ei saa.
On jõuluõhtu, John. Sa ei tohiks üksinda olla.
- Ma ei saa. - Saad küll.
Tead... Kui Mary haigeks jäi, mõtlesin ma kogu aeg, et see ei toimu päriselt.
Saan sellele lõpu teha. Tean, et saan. Saan sellele lõpu teha.
Keegi ei saa sellele lõppu teha, John.
Kuula mind.
Lennuõnnetusi juhtub. Maavärinaid toimub.
Inimesed, keda tunned ja armastad, surevad...
...ja ükskõik, mida see hääl sulle ütleb, ei saa sa sinna midagi parata.
Sellest on nüüd kaks aastat möödas.
Ta ütles mulle, et ta helistab. Ta ütles, et Mary helistab.
Ta valetab.
See, kes helistab, võib küll olla tema häälega, kuid see pole tema.
Ma ei tea, mis meiega pärast surma juhtub...
...kuid olen kindel, et koht, kus Mary praegu on, pole Indrid Cold'i lähedalgi.
Aga mis siis, kui see on tema?
Ta on surnud, John.
Ainus tähtis küsimus on see, kuidas sa tahad teda mäletada?
Igatsen ta järele nii väga.
Tean, et igatsed. Muidugi igatsed.
Aga, John, kuula... võiksid ta järele igatseda sama hästi siin nagu sealgi.
Isegi veel paremini, sest seal oled sa täitsa üksinda.
Ja nii ei tohiks keegi olla.
Tee, mida sa tegema pead ning ma mõistan.
Aga siin on meil kell 6 õhtusöök ja kell 8 avame me kingitused.
Ja loodame sind näha.
Sobib?
Tsau, John.
WJMP aeg näitab 5:51 sellel külmal jõuluõhtul.
Kiiresti.
- Kas teate, mis seal toimub? - Mingi jama valgusfooridega.
Neetud.
Suur tragöödia Ohio jõel.
Mu Jumal.
Minge sillalt minema! Minge kõik sillalt minema!
Minema siit! Kõik tulge autodest välja ja minge siit minema!
C.J., kiiresti!
Pead siit ära minema. Pane see neetud asi kinni.
- Mis? - Pead siit sillalt kohe lahkuma!
- Minema siit! Minema siit! - Kiiresti!
Minema siit! Minema siit sillalt!
Oh Jumal!
Kiiresti!
Tulge autodest välja! Minge siit sillalt ära!
Kiiresti!
Minema siit!
Kiiresti. Minge siit ära.
Kõik üksused, siin 64.
Minema siit!
Kood 33 Silver'i sillal.
Rose, kas kuuled?
Kood 33 Silver'i sillal...
Ärka. Ärka.
Ja läksime.
Sa oledki siin.
- Ma ei teadnud, kas nägin und või... - Lahkusin Washingtonist kohe peale sinu kõnet.
Sa ju ikka helistasid mulle?
Jah. Jah, helistasin.
- Kui hull lugu on? - Piisavalt hull.
Aga oleks võinud minna ka hullemini.
- Kas otsingud on juba lõpetatud? - Kolmkümmend kuus.
Tundub, et hukkus 36 inimest.
Jeesus.
Kolmkümmend kuus?
Ärka, number 37.
Ärka.
SILVER'I SILLA TÕELIST PURUNEMISE PÕHJUST EI TEHTUD KUNAGI KINDLAKS.
KUIGI LIBLIKMEEST NÄHTI TERVES MAAILMAS, EI NÄHTUD TEDA ENAM KUNAGI POINT PLEASANT'IS.
Eestikeelsed subtiitrid: Doc